Jedu do South Parku, chci si trochu orazit.
Všude samá šťastná tvář, skromní lidi neznaj zášť.
Jedu do South Parku, starosti nechám za sebou.
Zaparkovat vždy se dá, všichni zdravěj zvesela.
Jedu do South Parku, trochu si tam povyrazím.
Pojeď se mnou do South Parku za prima přáteli.
WWW.MESTECKOSOUTHPARK.COM Překlad: Jindřich K (Kailik)
Posaďte se, děti.
Dobré ráno, děti, rád vás vidím.
Po pauze je vždy těžké se vrátit.
Měli jsme tu pár zádrhelů, ale pokračujme, kde jsme skončili.
Během této poslední přestávky jsem někoho potkal, děti.
A jsem dost nadšený.
Těšíme se ze společnosti toho druhého a došlo na fyzično.
Jmenuje se Rick a... Mno...
A chci, ať ho poznáte.
Víte, je trochu nervózní, buďte v pohodě, dobře?
Pojď, Ricku. No, tak, ty hlupáčku, neukousnou tě.
Třído. Tohle je Rick.
Nebudeme se hned brát, nebo tak.
Jen si užíváme společnost toho druhého. Uvidíme, jak se to bude vyvíjet.
To je vážně trapný. Říkal jsem ti, že to je špatný nápad.
Je velmi stydlivý.
Chci, abyste věděly, že se ke mně chová vážně pěkně.
Daleko lépe než ten narcistický psychopat Marcus.
Už bych měl jít.
Dobře, vyzvedneš mě po škole?
- Jo, ve čtyři? - Půl čtvrtý.
Líbíš se jim. Vážně jo. Ne to...
Dobře, napiš mi na oběd. Ahoj, Ricku.
Sakra, to je Marcus, mám to vzít?
Musím to zvednout, jinak mě bude podezřívat.
Mlčte o Rickovi! Nic neříkejte.
Ahoj, Marcusi. Jak je?
Ne.
Jsem s dětmi ve třídě. Nebo nejsem, děti?
Asi jsi je neslyšel, ale jsem s nima.
Ne.
Kdo je Rick?
O Rickovi jsme nikdy neslyšeli, že děti?
Řeknete, kurva, něco?
Marcusi, vážně nevím... Proč?
Jasně, posluž si.
Fajn, dobře, bože.
Dobrá práce, děti.
Co to s váma je?
Neposloucháte a konáte proti mé vůli.
- O co tu jde, žáci? - Chtěl jsem od nich odpověď a nic.
Když potřebuju, ať se soustředí,
tak jen sedí, a když se na něco zeptám...
Uvědomujete si, že to učitelé dělají pro vás?
- Nevím, kolik toho ještě zvládnu. - Už mám dost žáků, co si myslí,
že se mohou jen tak projít po učitelích, kteří vám dávají vše.
Už tak mám dost problémů.
Řeknu vám, co ještě. V pátek na pyžamový den se tato třída neúčastní.
- Co? - Co to řekl?
Slyšeli jste mě, žádný pyžamový den.
Možná si uvědomíte, že musíte respektovat učitele.
Tohle je hovadina.
Nemůžou nám vzít pyžama. Kdo si myslí, že je?
Potom, čím jsme si prošli, nám vezmou i pyžamový den.
- Ani jsme nic neprovedli. - Neudělali jsme, kurva, nic.
Nikdy jsme nic neprovedli a pořád s náma vyjebávaj.
- To dnes znamená být dítětem. - Jo.
Počkat, tohle si nenecháme jen tak líbit.
- Co zmůžem, brácho? - Brácho, musíme mít pořádný koule.
Co Matt Damon řekl v té Bitcon reklamě? Štěstí přeje odvážným.
Táta ho poslouchal, a přišel o prachy.
To všichni, ale měli odvahu to udělat. Musíme se za sebe postavit, kluci.
Půjdeme do ředitelny a řekneme, jak se věc má, brácho.
Ano.
Nějaké děti chtějí mluvit o pyžamovém dni.
Dobře, pusťte je sem.
Pane řediteli, můžeme, prosím, nosit pyžama na pyžamový den?
Mrzí mě to, holky, už jsem se rozhodl a stojím si za tím.
Pane řediteli, vážně jsme nic neprovedly.
Oceňuji vaši sentimentalitu, ale jako ředitel školy
je mou prací dělat rozhodnutí a držet se jich, abych udržel pořádek.
Víte, jak dlouho jsme na pyžamový den čekaly?
Nemůžete nás nutit nosit normální oblečení.
Co to je? Nacistické Německo?
Kolikrát jsem vám řekl, děti, abyste nevytahovaly nacistické Německo,
když nedostanete, co chcete?
- Jste fašista. - A ven.
Jste fašista a celá tahle škola smrdí po náckách.
Občas nemohu uvěřit tomu, co dnes žáci říkají.
Raději rezignujte, dokud máte náskok.
Co?
Nechápete, jak je pyžamový den pro děti důležitý.
Pro děti je to jako Met Gala.
Když si to rozmyslím, budu vypadat jako slaboch.
Áno, ale podle mě to nedopadne tak, jak si přejete.
Podívejte, to je Eric Cartman.
Ericu. To je v pořádku, co se děje?
Bože. Byl jsem ve škole, byl pyžamový den,
já na sobě pyžamo neměl a pak jsem umřel.
- A pak jsem umřel. - Pšt, Ericu.
Ericu, je to v pořádku, zlato.
Ano, zdravím, paní Cartmanová. Tady ředitel, jak vám mohu pomoci?
Ano, pochopila jsem správně,
že můj syn nesmí v pátek ve škole nosit pyžamo?
Co je tohle? Nacistické Německo?
Váš syn je ve třídě,
které byla odepřena výsada pyžamového dne.
Omlouvám se, ale pro Erica není bezpečné,
aby na pyžamový den nenosil pyžamo.
Mohl by umřít.
Už jsem udělal finální rozhodnutí.
Nevím, jestli mi můžete diktovat, co můj syn může oblékat.
Co si myslíte o tomhle?
Jo, do něj, mami. Ať jde do hajzlu.
Běžte do hajzlu.
Paní Cartmanová, jestli se bojíte o synovo bezpečí,
možná by měl ten den zůstat doma.
To může zůstat doma?
Nemůžu být doma, ty musíš do práce, protože ti Matt Damon řekl,
že štěstí přeje odvážným, a tys přišla o prachy.
Matt Damon mi řekl, že štěstí přeje odvážným,
a já přišla o prachy.
Promiňte?
Shromáždím všechny rodiče a půjdu s tím do tisku.
Jestli Eric nemůže nosit pyžamo, tak ho nebude nosit žádné dítě.
Kurva, jo, mami, to bylo kurva skvělý. Počkat, ne, já chci nosit pyžamo.
Celý jsi to posrala, mami.
Tome, guten tag a Heil Hitler.
Podle všeho žijeme v nacistickém Německu.
Základní škola, před kterou stojím,
některým žákům zakázala nosit pyžama na pyžamový den.
Ředitel školy říká, že studenti jsou potrestáni za špatné chování.
Ale mnoho rodičů si říká...
Tento školní zákaz spustil spor v místní komunitě,
jejíž členové na protest v práci nosí pyžama.
Čas na pyžamo.
- Když slunce zajde. - Jaký je čas?
- Na konci dne. - Jaký je čas?
- Když dohraju hru. - Jaký je čas?
- Když ji vypnu. - Jaký je čas?
Jedno se tě musím zeptat.
Jaký je čas?
Čas na pyžamo.
- Jaký je čas? - Čas na pyžamo.
- Když skončím s večeří. - Jaký je čas?
- Když chci jít spát. - Jaký je čas?
- Když už jsem si dohrála. - Jaký je čas?
- Než vypneš světlo. - Jaký je čas?
Jedno se tě musím zeptat.
- Jaký je čas? - Já pyžamo nosím.
- Čas na pyžamo. - Taky máme pyžama.
- Čas na pyžamo. - Jaký je čas?
- Když začnu zívat. - Jaký je čas?
- A ty máš ten pohled. - Jaký je čas?
Něco se tě musím zeptat.
Dělat něco důležitého může být sranda.
- Jaký je čas? - Čas na pyžamo.
Čas na pyžamo.
- Jaký je čas? - Čas na pyžamo.
- Testaburgerová. - Kurva.
Musím s tebou ihned mluvit.
- Ano? - Slečno, Testaburgerová.
Musíš mi z toho pomoct ven.
Pane?
Učinil jsem taktické rozhodnutí. Jestli to teď vezmu zpět a řeknu,
že jsem se spletl, budu vypadat slabě.
- Kdybyste jen... - Ticho.
Potřebuju, abyste všichni ve třídě spolupracovali
a přiměli Garrisona za mnou přijít a říct, ať už zákaz neplatí.
Přiměj holky a kluky spolupracovat.
Teď je to tvůj problém, Testaburgeová.
Ahoj, jen chci říct, že jsem hrdý, že jsem součástí této kanceláře.
Nošení pyžam ukazuje, že nám na těch dětech záleží,
že nám záleží na ostatních.
Realiťáci ze South Parku.
Ahoj, omlouvám se za zpoždění, lidi.
Píchnul jsem na mezistátní. Jaký jsou novinky?
- O co jde, Mikeu? - Co tím myslíš?
Nemáš pyžamo.
Jo, vážně jsem nechtěl nosit pyžamo.
Všichni ho máme.
Venku prší a je tam břečka, nedává smysl nosit pyžamo.
Mikeu, děláme tu správnou věc
a bude to fungovat, když pyžamo máme všichni.
Nemůžete mě nutit nosit pyžamo.
Co to má být? Nacistické Německo?
Neříkáme, že ho musíš nosit.
Jsem si ale jistý, že na dveřích stojí, že musíš nosit pyžamo.
Mikeu, prostě si vem pyžamo. O nic nejde.
Dobře, jestli o nic nejde, tak si volím pyžamo nenosit.
Ty vidláckej sráči se zbraní v ruce.
Dámy a pánové.
Ve válce jsme už moc dlouho.
Přišla za mnou Wendy Testaburgerová a řekla,
že se musíme spojit a najít řešení pro pyžamový den.
Byl jsem potěšen.
Rozdíly musíme odložit stranou, protože máme společný cíl.
Právo v pátek nosit příjemňoučký pyžama.
Pohodlňoučký.
Ať je to cokoliv, jde o to, že s náma vyjebávaj.
Všichni v tom musíme být za jedno.
Správně. Potřebujeme váš všechny.
Kluky a holky spolupracovat.
A co společně uděláme?
Mohli bychom vystřílet školu.
Vystřílet školu, pěkný. To už jsme tu měli.
- Něco originálnějšího? - Vypálíme jídelnu?
Rozmažeme hovna po oknech?
Omluvíme se?
Chcete zachránit pyžamový den?
Pak se panu Garrisonovi omluvme.
Nic jsme, kurva, neudělali.
Zítra mu řekneme, že měl pravdu, že jsme hrozní žáci.
Že jsme neposlouchali a že má právo být naštvaný.
Řekneme, že máme zájem
a že ho chceme vidět více jako lidskou bytost než jen jako učitele.
To je to manipulativní, psychotické přemýšlení, které potřebujeme.
- Dokážeme to, - Jen musíme být odvážní.
Ale ne moc, jinak přijde Matt Damon a vezme všechny naše prachy.
Můžem už přestat s těma vtipama o Mattu Damonovi? Už je to starý.
Tome, ohřej si svůj wienerschnitzel a kydni si tam lederhosen,
protože lidé říkají, ať už přestaneme s vtipama o Mattu Damonovi.
Odpůrci tvrdí, že ty vtipy jsou už staré
a že Matt Damon měl právo udělat reklamu na Bitcon, takže vtipy musí přestat.
Můžeme jen dodat, že...
Protože se tu z toho stává opravdové nacistické Německo.
Vracím ti slovo, Tome.
Tohle je směšné. Uvědomujete si to, že?
Mrzí mě to, ale nepustíme nikoho bez pyžama.
Prosím, paní, jen si chci sednout a najíst se.
Chápu, ale management chce, aby to pro všechny bylo pohodlňoučké.
Takže to pro mě musí být pohodlňoučké, abych si mohl na pokrmu vašem smlsnouce,
Pane, já tu jen pracuju.
Chcete-li vstoupit dovnitř, musíte si jen obléct pyžamo.
Nemusíte ho mít, když jíte.
Takže je v pohodě, když si vezmeme pyžamo,
projdeme restaurací ke stolu a pak si pyžama sundáme.
Jaký to má, kurva, smysl?
Co tu máme za problém?
Chápu.
Nehledě na to, jak je naštvaný, řekněte, že má pravdu.
Dobré ráno, třído.
Dobré ráno, dobré ráno.
Tobě, tobě, tobě a tobě.
Jak se máte, děti?
Asi si říkáte, jak to jde s Rickem.
Na rovinu jsem řekl, že mi Marcus stále volá.
A víte, co řekl? Řekl:
„Jestli ses přes Marcuse nedostal, nespěchej. Budu čekat."
Není to to nejsladší, co jste kdy slyšely?
Za tři minuty jsem mu volal zpět a řekl, že nepotřebuju čas, že potřebuju jeho.
A zeptal jsem se, jestli k němu mohu přijít.
Když jsem dorazil, takhle mě držel.
Tohle je pocit bezpečí.
A pak jsme skončili v posteli. Položil jsem hlavu na jeho hruď.
A trochu jsem si hrál s chlupama a řekl...
Promiň, Buttersi, dáváš pozor?
Mohl by někdo vzbudit Butterse, prosím?
- Vole. - Ano?
Promiň, Buttersi, nudím tě?
Ne, pane.
Tak mi můžeš říct, co Rick řekl na to, když jsem mu pověděl o Marcusovi?
On...
Někdo jiný? Je tu někdo, kdo ví, co jsem řekl, když mě Rick pevně držel?
- Tohle je... - Tohle je vážně pěkné?
Tohle je pocit bezpečí.
Nikdo z vás nedává pozor.
Nikdo nezná odpověď, je to tak?
- Co se tu děje, žáci? - Zatraceně.
Ježíši, nikdy jsem neviděl tolik začtení v jeden den.
- Máme tu další, pane. - Ale ona pyžamo nosí.
Jo, ale srala na auto chlápkovi, co pyžamo neměl.
Správně. A udělala bych to znovu.
Fajn, dejte ji k ostatním.
Nedávejte tu pyžamovou čubku k nám.
Šéfe, žádají si vás v ulici Brighton.
- Co teď? - Vypadá to na domácí hádku.
Konečně něco normálního.
Řekl jsem, že chci jít do postele. Jestli mě nenechá, volám policii.
Chce jít do postele v oblečení, co nosil celý den.
Nechci spát v takové špíně.
Nemusím nosit pyžamo.
Dobře, pane Billings, musíte ale pochopit, že jdete spát.
- A co jako? - Měl byste pochopit, co vaše žena myslí.
Jestli někdy dává smysl nosit pyžamo, tak možná právě tehdy, kdy jdete spát.
Nezajímá mě, kolik je hodin, nechci nosit pyžamo.
Teď mě poslouchejte. Co když jste na dovolené na horách?
Po dlouhém dni plném sjíždění svahů jste v útulném příbytku.
Oheň praská, máme hrnek kakaa.
Tvrdíte, že ani potom byste nenosil pyžamo?
Ne, nenosil.
V téhle situaci bys mě o pyžamo prosil.
Ne, to ne.
Existuje nějaký způsob, jak vás dnes večer dostat do postele?
V oblečení tam nevleze.
Dobře, tak se půjdete vyspat k nám na stanici.
- Naložte ji, hoši. - Cože?
- Bože můj. - Měj se.
Zatýkají lidi v pyžamech?
Co to je? Nacistické Německo?
Toho vemte taky.
Tyhle a támhle ty taky.
Celé město je jako sopka, co bude explodovat.
A zítra je pyžamový den.
Tome...
Vracím ti slovo, Tome.
Co to, kurva, brácho?
Chtěl jste mě vidět, pane?
Brácho... Co mám asi teď dělat?
Víš, co je to princip?
Princip je něco, co vnímáš jako fundamentální pravdu.
Z principu děláš to, co považuješ za správné.
Proto jsem chtěl být principál.
Řekni třídě, že se mohou vrátit a vzít si pyžama.
Odpoledne podám výpověď.
Možná vás lidé nepřestanou respektovat kvůli tomu, že změníte názor.
Když přiznáte chybu, tak to je občas ta nejsilnější věc.
O tom se naprosto pleteš.
Všichni ti lidé vidí, že jsem podlehl jejich urážkám
a těm útočným porovnáním s druhou světovou.
Skončil bych.
Potom si nemůžeme obléct pyžama. Z principu.
Děti budou v pohodě. Alespoň před sebou máme obrácený den.
Ne, ty... Počkat.
- Cos to řekla? - Že to bude v pohodě.
Kdy přesně je obrácený den?
Vždy druhý pátek v březnu.
Testaburgerová, to je ono.
Věnujte mi pozornost, žáci, tady ředitel.
Musím vás informovat, že jsme udělali chybu.
Pan Mackey, váš poradce, podělal kalendář.
Dnes není pyžamový den, dnes je obrácený den.
- Obrácený den? - Obrácený den?
Takže snídaní budeme mít na oběd.
Udělejte pravý opak toho, co vám bylo řečeno.
Jo, kurva, obrácený den.
Jo.
- Když slunce zajde. - Jaký je čas?
- Na konci dne. - Jaký je čas?
- Když dohraju hru. - Jaký je čas?
- Když ji vypnu. - Jaký je čas?
Jedno se tě musím zeptat.
Jaký je čas?
Čas na pyžamo.
- Jaký je čas? - Čas na pyžamo.
Franku, zdá se, že to skončilo.
Řekli, že si děti mohou nosit, co chtějí, protože je obrácený den.
Obrácený den? Sakra, budeme si muset obléknout normální oblečení.
Proč?
Protože silně věříme v nošení pyžam na pracovišti.
Pokud na obrácený den nosíme pyžama, tak to znamená,
že běžně pyžama nenosíme a že jsme pitomci jako Mike.
Všichni můžete jít domů, je obrácený den.
Takže bych měl nosit pyžamo?
Teď nevím, co nosit.
Nedonutíte mě nosit pyžamo.
V pohodě, můžete si nosit, co chcete, dokud to zahaluje péro a kozy.
Nedonutí tě mě si zakrýt péro a kozy.
WWW.MESTECKOSOUTHPARK.COM Překlad: Jindřich K (Kailik)